The Eastern Spirit Subbing Squad представя
Сценарист и режисьор ЯСУХИРО ЙОШИУРА
Музика ТОРУ ОКАДА
Звукорежисьор КАЗУМИ ОКУБО
Един ден човечеството престанало да записва своята история.
От този ден насам хората заживели в този свят.
БЛЕДА КАКАВИДА
РЕСТАВРИРАНЕ...
Добре.
Готов ли си? - Да. Оказа се просто изображение.
Прието. Ще подготвя следващия.
Атмосферата е чиста и има доста зеленина.
Заснет е на повърхността около 2000-та година.
Мястото е... - Какво значение има мястото?
Слушай, Ура. И преди съм ти казвал...
Допълнителните анализи не са моя работа.
Печелиш. Изпрати следващия.
Този път архивите са два. Кодът е доста дълъг.
Ще опитам да ги отворя.
Какво има? - Странно.
Записът е аудио-визуален. Май ще успея да го реставрирам.
И утре е ден.
Изключвам книгата.
До утре.
Останки от архивите са пръснати на длъж и на шир.
Те съхраняват редки фрагменти от стария свят
под формата на двоичен код.
Моята работа е да ги дешифрирам.
Защото само така можем да разберем миналото си.
Писна ми да ти маркирам картата. - Нямам работа в отдела.
Рико, защо винаги лежиш тук?
Всички си тръгнаха.
Защо си толкова обсебен от отдела? - Тук са архивите.
Иначе никога нямаше да се добера до това ниво.
Отделът е единственото нещо тук. - Някой ден ще преместят и него.
Носи се слух, че 80-ти отдел ще бъде закрит.
Утре ще има работа за теб. - Открил си нещо?
Изображение.
Снимка на повърхността отпреди замърсяването.
Зеленина.
С отварянето на архивите
хората могат да вникнат в естеството на тази реалност.
Светът в неговата зора и последвалото му замърсяване.
Хората живеят под земята, в изкуствено поддържана среда,
която им позволява да оцелеят.
Още по-дълбоко се намира зона, наречена Морето.
Според откритите архиви животът е започнал в морето.
Заради това много хора се опитват да заживеят там.
Погледни какво ти изпратих.
Какво е този път? Зеленият свят?
Или откъс от човешката история? - Това се опитвам да разбера.
Що за запис е този?
Какво е това?
Ами...
Трябваше да ми изпратиш реставрираната версия.
Гледаш резултата от реставрацията. Онова, което ме вълнува,
... е ето това. Мисля, че е книга.
Възможно е.
Не изглежда ли странно? - Първоначално книгите са били
архиви с текст и изображения, отпечатани върху друг носител.
Като тази. Записите са били еднократни
и отделните книги не можели да обменят данни.
Ала са извършвали същата функция като днешните.
Значи това е съоръжение за съхранение на архиви?
За проучване на записи и подреждане в бази данни?
Защо те привлича Археологическият отдел?
Не искаш ли да знаеш отговорите?
Къде отиваш?
Не ти ли стига?
Много отдавна тук са работели доста повече хора.
Били са навсякъде.
И всички са се вълнували при откриването на нов архив.
Аз все още се вълнувам.
ОКЕАН
НЕБЕ
БЛЕДА КАКАВИДА
92-ри АРХЕОЛОГИЧЕСКИ ОТДЕЛ
НЕ ЩЕ ВИ ЗАБРАВИМ
Как върви реставрацията?
Странно.
Визуалните фрагменти нямат смисъл. Изречените от жената думи - също.
Реставрацията е почти готова, но анализът ще бъде труден.
Но това не е моя работа.
Днес никой не се появи в Отдела по анализи.
Рико още ли отсъства без позволение?
Според мен иска да напусне работа.
Не знам. Не съм я виждал наскоро.
Много отдавна ми каза,
че хората искат да запазят някои неща във времето.
Затова създават архиви.
Всичко, което сме извадили от тях, отдавна не съществува.
Приключих с тази работа.
Ура, замислял ли си се, че архивите може да са лъжи?
Доказано е, че са истина.
Често ми се е искало да се окаже обратното.
Баба ми разказваше, че когато е била малка,
хората са живели в по-горните нива.
Животоподдържащите системи са достигали горните слоеве.
Но в един момент животът горе станал невъзможен.
Знаеш ли, че някои хора продължили да живеят там?
Баба ми беше една от тях.
Светът от архивите,
в който животоподдържащите системи не са били необходими.
И хората, които отказали да приемат тази реалност.
Какво има горе?
Един ден тя падна оттам.
Строполи се ето тук.
Казаха ми, че органите й са станали на пихтия.
Въпреки че животът е невъзможен без животоподдържащи системи.
Ако проучим архивите по-задълбочено...
Могат ли архивите да променят света?
Можем да разберем... - По-добре да не разбираме.
За зеления свят, който хората са унищожили.
Не искам да губя малкото останала надежда.
По-добре никога да не бяхме откривали архивите.
Никой вече не иска да вижда още от човешката глупост.
Не разбираш ли?
Разбрах.
Дори аз го разбрах.
Това е нещо, което всички разбрахме.
Какво говори това за мен?
Може би просто съм искал да се потопя в архивите.
Да избягам от този изкуствен концентрационен лагер.
Исках поне малка частица от света в архивите
да е оцеляла някъде в тази мрачна реалност.
Това си мислех.
Какво е гледала тя?
Утро е и гората все още спи.
Пушек се надига в небето.
Пресичайки далечния хоризонт,
сребърен кръст се формира.
Утро е и морето все още спи.
Времето на луната отива към своя край.
Люлката, чийто блясък се губи,
се превръща в олтар за нашите молитви.
Това е сетният ангел.
Това е закърнелият рог.
Бледата какавида, която не може да се излюпи.
Усмивката, която губим навеки.
Утро е и звездите бавно гаснат.
Остават само небето и облаците по него.
Във времето, когато Бог съществуваше,
росни ягоди искряха в градините.
Обещаваме да се видим отново.
Ние не ще ви забравим.
Това е небето...
Когато съм тук, често се чудя защо хората са оставили архиви.
Тогава защо идваш?
Има неща, които искам да запазя във времето.
Добре, записвам!
Здравейте на всички, които гледат тази програма.
Аз съм Йоко. Пристигнах тук преди седмица.
Намираме се в зоната, наречена Море на спокойствието.
Първата човешка колония на луната. Намира се съвсем близо до Пристана.
Зоните с изкуствена гравитация са досущ като на Земята.
Тук е по-удобно за живот, отколкото предполагах.
Ала поглеждайки към небето,
виждам ръждивия цвят на планетата.
Почакайте!
Знам, че получаването на място на имиграционните кораби е трудно.
Затова нека се помолим заедно.
Някой ден звездата-майка ще се събуди от дългия си сън
и ще донесе нова зора за света и хората в него.
Аз съм Йоко от "Бледа какавида".
Ръждивата Земя...
Синьо...
Превод и субтитри: Ragnos
Eastern Spirit ® 2014 www.easternspirit.org